Den musiken kändes olycksbådande. Jag ryste.
Jag hade tänkt ta upp det tidigare.
Jag talade med den stolta pappan-
- till Norfolks mest solbrända barn och skickade ärendet vidare till socialen.
- Klockan är 11.59:55. - Mitt på dan.
Nej... jo, nu. Ni lyssnar på "Mid morning matters".
Mid morning matters med Alan Partridge.
Musik och prat för Norfolkgenerationen.
Senare tar vi samtal från dem som fått avslag på byggnadslov.
Vilka är värsta månglarna?
Fiskhandlare, järnhandlare, ryktesspridare eller krig.
Nu är det dags för den stora frågan.
En snar framtid. En oprovocerad kemisk attack från Frankrike eller Kina-
- har förstört våra luktsinnen. Vilken lukt skulle du sakna? Tom i Diss.
- Bensin. - Ja, felbenämnt som "gas" av jänkarna.
- Dominic i Castle Acre. - Pengar.
- Joe i Halt. - Fruns nattlinne... Hon är död.
Det luktar betydelsefullt.
Det här är en bra radiostation. En riktig höjdare.
- Hej, Pat. Jason Tresswell, vd för... - Gordale Media. Nya ägarna, va?
- Jag googlade dig på Yahoo. - Pat Farrell, Vardagskvällar 22-24.
God nattstunden.
- Är du på väg ut? - Det är upp till er.
Är det sant att ni köpts upp av näringslivshoror?
Jag är 99% säker att det inte är sant.
Ett sms från Joy i Diss. Ett enkelt sätt att lösa konflikten i Israel...
...är att slå samman judendomen med islam.
Båda hatar grisar. Man kan kalla det jislam.
Det känns inte som om du irrar runt i cirklar.
Nässlorna bränns. Det känns, som ett sting. Sting.
Kritisera aldrig muslimer.
Bara kristna. Judar lite grann.
Alan, de är här. Vi är uppköpta.
Jaha...
Hej!
- Är du i businesscentret? - Kokosnöt, alla gillar kokosnöt.
Kokosnöt...
Lynn. Jag läser om hur fiskgjusarna dog ut-
- och fick hämtas från Skandinavien på 90-talet.
Nu finns det nästan 500... Ja, 480.
Vi ska värdesätta vår fauna.
- Vad har du, stumpan? - Slaktarn vill att du gör en inläsning.
Bannansslaktarna. Gårdagens kött till dagens pris.
Hickings borgmästare har ringt. Han vill erbjuda dig nyckeln till byn.
- De har inte ens ett postkontor. - Du får en stor nyckel.
- Så här stor. - Jag accepterar.
- Det går skapligt nu. - Är allt bra?
Michael messar att han inte köpt toapapper på 18 månader.
Han stjäl det från en pub. Vilken lättnad. Jag delade popcorn med honom.
Jag är Pat Farrell. Lyssna på min blandning av sånger, skratt och snack.
Will O' the Whisp spelar live i studion.
Och jag tar era samtal på min alltid så populära linje.
Missa det inte.
För er som inte ligger i koma.
Ni lyssnar på Morgonpasset med Danny Sinclair och ett gäng muppar.
- Hur mår ni? - Bättre än du ser ut att må.
Det blev sent igår kväll. Och ikväll är det invigning.
North Norfolk Digital ändrar namn till...
Shape - The way you want it to be.
Nästa program är Alan Partridge. Han är väl i sextioårsåldern.
- Det borde han vara. - Jag är 55.
Nej, Alan. Vi älskar dig. Den här är till dig. Det är...
Roachford.
Du har dimljusen på.
Det är ingen dimma.
Ingen dimma!
Jag älskar det larmet.
- Morrn, Michael. - Morrn, mr Partridge.
- Påse. - Det var en knytnävshälsning.
- Istället för ett handslag. - De sägs att det är mer hygieniskt.
Vem säger att du inte kan ha skit på näven.
- Hörde du att han drev med dig. - Jo, men som Oscar Wilde sa:
Det finns en sak som är värre... Att de inte pratar om en.
- Han sa att det är värre än cancer. - Han var nog på fest då.
Det var nog bara en fjollgrej.
Jag gillar att vakna, ta ett andetag och inse att jag inte pissat på mig.
Jag skojar bara, men det var-
- mycket, mycket tunga tider, men de har jag lagt bakom mig.
- God morgon, Angela. - God morgon, Alan.
Vi går och pratar som i "Vita Huset".
- Mr President, det är kod röd. - Jag har aldrig sett serien.
Inte jag heller. Ett hörn på gång.
Man vet aldrig vad som väntar runt hörnet.
Flera hörn, vanligtvis.
- Vad vore världen utan hörn? - Man kan inte gå på tvären.
Man skulle bara gå i cirklar.
Det gillade jag.
Det slog mig att när jag gick igenom den jobbiga perioden märkte jag-
- att Norfolk inte var nån idealisk plats.
Bara för att det är så platt hela stället kändes dystert.
Glöm inte att göra en bra sändning.
"Spännande nya ansikten. Här är framtiden." Jag är körd.
Ingen får sparken. Det är bara rykten.
Som anklagelserna mot badvaktmästaren.
Han hjälpte bara killarna att torka sig. Han var vänlig.
- Var är han nu? - Han driver sin egen firma.
- Han hyr ut hoppborgar. - För vuxna, eller hur?
- Titta på memot. - Det är ingen fara.
Gordale Media jobbar med varumärket och ger det en bättre plattform.
Det är folk som gillar folk. Såna sparkar inga.
- Kan du inte prata med dem? - Ja, om de alla är i samma rum.
- De sitter i styrelserummet nu. - Underbart.
- Tack, Allan. Du är en polare. - Polare är polare.
Titta på kvartalssiffrorna på sidan sex.
Gå tillbaka till sidan fem.
Hej, jag vill inte sabba agendan, men kan man få... en kvack-kvack.
- Ingen bra tidpunkt, Alan. - Jo, vi har tid. Kom in.
- Alan, Alan Partridge. - Jason Tresswell, vd på Gordale.
Det är inte Alan Alan Partridge. En del har ju två namn.
- Zsa Zsa Gabor, till exempel. - Duran Duran.
Kris Kris Tofferson. Nog med det. Till det viktiga.
Jag är här i egenskap av senior DJ på stationen. Jag vill diskutera jobb.
Som en naziofficer, eller hur? Jag får slå ihop klackarna. Acthung!
- Guten tag. - Tystnad! Ursäkta.
Jag vill att ni gör nåt. Stoppa alla era fördomar i en låda.
Lägg den åt sidan och tvätta bort sörjan från händerna.
- Förändringar är bra. Var inte rädd. - Jag är inte ens rädd för elefanter.
Det finns faktiskt en här. Han heter Pat Farrell.
Hans lyssnare är gamla. Gamla är lojala som hundar.
Går Pat till Cedar FM, så följer de efter. Ett lämmeltåg.
Fördomslådan är inte så cool längre, va?
- Vi har köpt Cedar också. - Det visste jag inte.
Pat Farrell eller...
...Alan Partridge.
- Saken är den... - Du pratade om Pat Farrell.
Pat Farrell är en bra kille. Han är den förste som pratar-
- på fackmöten. Han är fackligt engagerad.
Han är också irländare, vilket är ett plus om man gillar svordomar.
Feck hit, feck dit. Feck off är inte lika illa som fuck off för dem.
Mer som jävlar och jäsiken. Han svär för mycket.
Sammanfattning, tio ord: Pat är inget bra så låt honom gå på allvar.
Jag kan säga det med tre ord.
Bara sparka Pat. Det var det jag ville säga.
Jag lämnar er åt kakorna.
Handskarna.
Fan också... Handske.
Kokainsnortande mjukrockarna Fleetwood Mac. Det här är...
Mid Morning Mattered.
Det ska ligga i synk. Det är alltid en pausering. En baggis.
Ni lyssnar på Shape - the way you want it to be.
Tar det lång tid? Det gör det, ja...
Vi ses senare.
Jag är inte nöjd, men jag måste acceptera det, eller hur?
Problemet är att telefonen ringer även när jag pratar i den.
Det låter helt sjukt... Ja, den ringde precis. Hörde du det?
Han hörde det också. - Okej, då får ni ta itu med det.
Alright. Tack, Susan.
Om Geoff Susan inte lagar den...
Jag fick inte ens ta adjö av lyssnarna.
De gav mig en halvtimme att tömma skåpet.
Jag skitar ner deras koppar i alla fall.
Tack. Du har alltid ställt upp. Till skillnad från de andra.
Jag låter dig fortsätta med Geoff.
- Vem är det? - Geoff Susan.
Jag gjorde väl rätt?
Han visste att han var körd. Som en hjälp till självmord.
Jag flög honom till Schweiz. Fyllde i några blanketter och sen hem igen.
Ärligt talat så mår jag skit.
- Visst är Pat irländare? - Utan tvekan.
- Donera 50 pund till Sinn Fein. - Perfekt.
Håll mig borta från korvrullarna. Jag har börjat köra med tjockiskläderna.
- Det har jag märkt. - Kläderna eller att jag gått upp?
Jag brukade gå till horor.
Kokain triggade. Kokain - horor. Jag spydde galla...
Jag hade abstinens.
Jag har min livvakt med mig... Hon kan döda 50 kackerlackor på en minut.
Han såg det aldrig. Det var i Wales.
Det är sant. Allt jag hörde var kras, kras, kras.
Jag trodde hon dansade square dance medan hon käkade flingor.
- Trodde det var världens sista tid. - Det är från Bibeln.
Jag har aldrig förstått mig på mal. De flyger om natten och dras till ljus.
- Varför flyger de inte om dagen? - Jag vet inget om det. - Korvrullar.
Om du byter ut mal mot fjäril, blir det poetiskt.
Wordsworth sa aldrig. Jag vandrade ensam som en mal-
- för att äta vaddmal i ett skåp.
Som det inte var illa nog. Jag åt min socka på en hed.
Varför skulle sockan vara på heden? En vante, kanske.
Jag spydde galla. Har du testat "horse"?
- Jag har hållit mig till anka. - Jag menar heroin.
Jag gillar inte undertexter. Har ni sett Citizen Kane? Inte jag.
- Min favoritfilm är Gudfadern. - Otrolig film.
"Jag ska ge honom ett erbjudande han inte kan motstå."
Det som är ännu bättre är... kameravinklarna.
Jag måste prata. Det är lite känsligt. Minns du julmiddagen i ishallen?
Minns du kvinnan som desinficerade skridskorna. Hon som stötte på dig.
Jag gick hem och ni två... Det har jag inget med att göra.
Vi kollade på Haverikommissionen hos henne. Jag slocknade i en fåtölj.
- En helt normal kvinna. - Hon är här.
Få bort henne. Hon är en alkad rasist. Jag klarar inte den kombinationen.
- Jag skulle ju få komma förbi. - Jo, men min karriär är hotad.
Skäms du för mig? Du ville bara ha sex. Du utnyttjade mig.
Det var kanske du som utnyttjade mig. Jag vet inte vad som hände.
- Jag hörde inte att du klagade. - Jag kunde inte prata.
Då ses vi hemma hos mig igen... Vad är det för fel på mitt hem?
- Alla hundarna som skäller. - Det är deras sovrum också.
Han snackar skit. Jag låter som en kines när jag är packad.
- Ordningen återställd. - Vad sa du?
Att Gud älskar alla. Även slampor.
- God natt, Lynn. - God natt, Alan.
Hallå? Jätteroligt. Mycket imponerande.
Oj, de måste haft bråttom. Nåt måste ha hänt.
Ni skrämmer slag på mig. Lägg av... Där är ni ju.
Pat?
Jag är skjuten.
Muckar du med mig?
Simon?
Okej, jag drar utan dig.
Stanna! Jag behöver ta över fordonet.
- En galning med vapen. En irländare! - Hoppa in.
Varför sitter man så nära ratten? Man kan ju styra med kulorna.
- Var är närmsta polisstation? - Här.
- Tack. - Är du Alan Partridge?
Olaga hot, misshandel, kidnappning.
Vapenhot, tillfogande av kroppsskada, skada.
Håll dig till det du såg och vi avgör hur skarpt läget är.
Du menar skarpt läge? Du sa skärpt läge.
Det är stor skillnad om man byter ut vokalerna. Förlåt, jag är lite nervös.
Det är nåt annat vi måste prata med dig om. Du ligger inte illa till.
Jag har aldrig suttit i en polisbil. Får jag veva ner rutan?
- Konstapeln... Ni var på stationen. - Vi satt i bilen tillsammans.
Den här vägen, sir.
Nu kör vi.
Mr Partridge. Operationens superkommendant.
- Kallas ni så? - I det rådande fallet, ja.
- Länspolismästare Janet Whitehead. - En ära.
Jag är Martin Fitch från Scotland Yard, Gisslan och Krisenheten.
- Jag ska leda förhandlingarna. - Vem av er för befälet?
Det är damen som för befälet. Så här ser det ut.
Pat vägrar att prata med oss. Han är villig att ge oss tre gisslan.
- Bara om han får förhandla genom dig. - Vi måste få veta hans motiv.
- Då kan vi hitta en fredlig lösning. - Jag kan prata med honom.
Ursäkta, fel person... Kom hit.
- Okej, tar du nån medicin? - Bara lite salva.
Jag har aggressiv fotsvamp.
- Du lider inte av panikattacker? - Varför skulle jag det?
Jag har haft en i en biltvätt. En kombination av sömnlöshet, ingen fru-
- och borstarna som kom emot mig.
När torken drog igång låg jag på golvet.
- Skrämmer vapen dig? - Nej, jag har vunnit priser i skytte.
Jag har aldrig skjutit i affekt, eller skjutit katten.
Prickskyttarna informerar dig. Vi håller kontakt med dig när du går in.
Det är lugnt. Ska jag gå in?
- Ska jag tala med honom direkt? - Ja, hade du inte...
- Är allt bra? - Lite nervös för biltvä... belägringen.
Vad säger du? Hjälper du oss?
Ja... Ingen av oss har valt de här korten vi sitter med.
- Vi behöver ett svar. - Har ni en annan belägring också?
- Så om man skulle säga ja... - Är det ett "ja"?
Ja, men jag tänkte dra ut på det.
- Nu gör vi det enkelt. Inga hjältedåd. - Uppfattat.
- Ingen kroppskontakt. - Gå mot skjutvapnet, fly kniven...
- Vad har du läst det? - Alla poliser borde ha vapen.
- Lämna det till specialisterna. - Fler borde bära vapen.
Men bara specialisterna får avfyra dem.
Läs mina läppar. Äventyrar du mina mäns eller gisslans säkerhet-
- så tar jag av mig uniformen och ser till att du får betala.
- Ska jag köpa din uniform? - Nej, jag spöar dig rejält. Uppfattat?
Ja. Du står väldigt nära.
Du är smart. Du gör mig inte besviken.
Nej, jag hoppas jag imponerar på dig.
- Du är en bra kille. - Det är du också.
Bra. Gå igenom detaljerna, Ron.
Det där handlade om försäkringen. Vilken är din favoritbelägring.
Iranska ambassaden. De använde en borr-
- för att dölja att de rev en angränsande vägg.
Så att de kunde slå sönder gipsväggen. Snacka om belägring.
- Vill du se mitt vapen? - Ja, tack.
Få känna på pickan.
Du måste vara snabbare. Vad vill du hälsa till ungarna?
Vi har ingen kontakt längre. "Varför vill ni inte ha kontakt?"
Jag får ju inget svar. Hälsa bara att jag älskar dem.
Pat, Allan kommer in nu.
- Greg... Släpper de dig också? - Ja. Jag är verkligen lättad.
- Finns det kvinnor där? - Ja.
Hade det inte varit sexistiskt att släppa dem först?
- Jo, sov gott, Greg. - Tack.
Pat?
Bered dig på att dö... Det är lugnt, Allan. Det är bara jag.
Jag tänkte att jag skulle klä ut mig för att muntra upp dig lite.
Uppdraget slutfört. Jösses...
- Kul att se dig. - Detsamma. Jag har köpt en kaka.
Inte för att du förtjänar det. Jag borde ha krossat den.
- Hur är det med dig? - Jättebra.
Vad bra. Polisen bad mig ge dig det här.
En fälttelefon... så du kan kommunicera med überheten.
Det finns inga buggar i dem, som det finns i mobiler.
- Det var en möjlighet bara. - När du frågade hur jag mådde...
...så menade du... - Ja, precis.
- Är det här svar på din fråga? - Ja. - Men, hej.
Jag såg dig inte. Har det hänt nåt?
- Det är bara Simon. - Kan han andas?
Ja, det är som att bära mask.
Då brukar man markera hur långt man får gå med ord som kräfta eller airbag.
- Vad är det där på hatten? - Ett skallhölster.
- Det har jag aldrig hört talas om. - Jag ska visa dig.
Man för in geväret. Händerna är fria.
Jag kan göra vad jag vill. Skulle nåt hända behöver jag inte ens titta.
- Pang, och målet är träffat. - Ja, man behöver ingen medhjälpare.
- Jag har dig nu. - Visst.
Så du jobbar med polisen nu.
Det är bara kardborre. Feck, snuten.
De tänkte nog lägga en salva på dig... på oss båda.
Kulan skulle gå igenom dig och träffa mig. Dum-dum hade exploderat.
Jag bad dem att inte göra det på Pat Ferrell, Farrell, Ferrell.
Använd såna som går igenom kroppen. Det är en nära vän till mig, sa jag.
Vill jag skjuta dig, siktar jag bara på skallen.
- Vet inte varför jag tog på mig det. - Ta av det.
Med glädje. Om du vill det, så gör jag det.
Nu får du mig att vilja ha det.
Det här är inte min grej. Jag är DJ. Ledsen att du fick sparken.
Jag är 55. Jag borde vara hemma och titta på roliga filmer på youtube.
- Nysande pandan eller Charlie bet mig. - Fet kvinna ramlar i ett hål, då?
- Helt hysteriskt. - Jo, men jag har sett den förut.
Det borde ha varit staket runt, men jag är glad att det inte var det.
- Förresten, var är gisslan? - Därinne.
Det är som ett zoo från "Apornas planet".
- Danny ser lite blåslagen ut. - Jag tappade humöret några gånger.
- Tre gånger. - Det stämmer.
Gå och hälsa. Daska till honom om du känner för det.
Nej, jag hälsar bara.
- Alan! - Vet polisen att vi är här?
Alan, vad är det som pågår?
Lugna er. Snacka inte i munnen på varandra. Vi är radioproffs.
Vi ska klara av det här tillsammans.
Jag vill att alla hälsar på varandra.
Hej, Colin.
Påse.
Pat pratar inte direkt med polisen, bara genom mig.
Så nu är jag megafonen. Vi kommer att greja det.
- Han klippte ju till mig. - Du kanske förtjänade det.
- Håll honom borta från mig. - Jag sysslar med krishantering.
- Jason är nog enig med mig. - Kriser, men ingen hantering.
Kör i vind. Häng på.
Hoppas du inser att han litar på dig.
Jag tar med honom på krogen ibland, men tar aldrig förrätt. Det gör han.
Jag vill veta om du kan hantera det.
Skulle du fråga en som glömt sina goggles men ändå deltar i paintballen?
- Hurså? - Du tittar på honom.
Efter ett snack med Jas, har vi bestämt att jag blir hans högra hand.
Han blir min vänstra hand.
Pat har inte blivit galen. Han sörjer.
Han behöver nån form av ventil.
Välkommen till "Roll out the Farell" på Norfolk Digital.
Han kan ha blivit galen.
Ett sms från Cynthia. "Käre Pat..."
Ni borde lyssna på det här.
Vi använde det till brandysmör.
- Varför lyssnar jag på skitradio? - Det är Pat Farrell från belägringen.
Påminn Pat om att vi har en överenskommelse.
Jag vet inte vad det står i er manual eller i "Psykobladet".
Eller Piratförlagets "Boken om belägringar".
Men här är det annorlunda.
Jag har en beväpnad kille här som vägrar att prata.
Jag vill etablera en dialog.
Trilateralt från Pat till dig, till mig, till dig, till Pat.
Inga fler avbrott. Ni tror inte att jag har stake. Det har jag.
Jag har stake som kommer ut ur mitt arsle.
Hörde du? Samtalet ät slut. Hej då.
Ni har lyssnat på Northfolk Digital.
Shape - the way you want it to be
- Var är mina jinglar? - Jason har raderat dem.
- Han har raderat alla, Pat. - Massmord på jinglar.
- Det där hjälper ingen, Simon. - Ta över.
Jag ska läxa upp honom.
Det ska vara lättsamt.
Ni lyssnar på Pats och Allans Show. Kvällens program ställer frågan:
Vilken tid byter mickens pappersmatare till-
- för att klicka hans chokladkulor.
- Det låter inte klokt. - Jo, men om ni kan ändra det...
...så kan ni... vinna fönster.
Vinn ett fönster genom att få en mening i meningen på ett lättsamt sätt.
Fan också. Det här är signaturen från Ski Sunday. Ursäkta språket.
En timme.
Jingeln ska återge det jag sa ord för ord. Annars skjuter jag dig-
- i fötterna och knäna och händerna.
I princip allt du har att erbjuda. Ditt ansikte.
- Okej, lite bedrägligt. - En timme.
En timme. Det är omöjligt. Jag kommer att dö.
- Vad ska vi göra? - Man kan inte göra en jingle så snabbt.
Jo. Låt mig berätta en historia.
När jag höll i en konferens för ett Reynard Pharmaceuticals.
Några skulle sjunga karaoke. Jag avböjde. Jag dissade japansk kultur.
Det var mer accepterat på 90-talet.
Men packad på champagne och taskig lager gled jag fram till micken.
Lite senare grät vuxna män till min version av "Summer of 69".
Jag ändrade den till "Summer of 29". Minnena av Wall streetkraschen, ni vet.
- Många av dem jobbade med försäljning. - Vart i helvete vill du komma?
Han trodde inte han var bra, men insåg att han var ganska bra.
Om man verkligen försöker kan man göra vad som helst.
Det skiter jag i. Jag ska ju dö!
Jag försöker rädda ditt huvud, axlar, knä och tå.
- Låt höra! - Jag spelade synt i ett fusionband.
- Jag spelade trummor i Marrillion. - Nu räcker det. - Vad häftigt.
Vad ska du först göra?
Jag sätter rytmspåret.
Lynn Benfield? Känner ni en Alan Partridge?
Okej, han snattade inte chips. Han blev förvirrad i självscanningen.
Han glömde scanna dem. Han gillar inte dataröster.
Mr Partride är involverad i en beväpnad belägring.
Han har nämnt er som närmaste anhörig.
För mig till honom.
Pat Farrell hade en supporterskara i hans hemkommun, du vet
Men Gordale Media blåste karl'n för de vet inget om lojalitet
Det enda de inte skiter i är hur hög vinsten ska bli
Om han inte får tillbaks sin plats så får gisslan lida pin
Även de med barn därhemma Det är dags att köra likbilarna in
Vad vackert. Kan ni göra fler?
- Ja, definitivt. - Kanske.
Den lokala folkmusikgruppen Will-o-the-whisp kommer inte.
Vägarna är tydligen avstängda...
Tack för att ni väntade. Ni känner visst Pat Farrell.
Jag har bakat tre kakor till honom de senaste tre åren.
Det fanns inget i dem som kunnat inspirera honom till det här.
Det är inget vi tittar på. Berätta bara vad du vet om honom.
Irländsk, brunt lockigt hår.
En stark man med starka armar. Han rör sig fint.
Det var till stor hjälp. Vad sägs om lite kaffe?
- Självklart. Hur vill ni ha det? - Jag hämtar det.
- De säger åt oss hur vi ska vara. - De ger oss en identitet.
De gör oss till nollor. Vi är bara skiftarbetare för utsugaren.
Hur hade du tänkt dig att livet skulle se ut i 50-årsåldern?
Jag hade drömmar, som vi alla.
- Skjut... - Nej, det är du som har vapnet.
Jag drömde om en sprillans Range Rover och en snabb motorbåt.
Jag drömde om att bli gammal med nån jag älskade.
- Båda är bra. - Det kommer inte att ske nu.
Jag saknar min Molly oerhört.
- Vem är snubben? - Det är Molly.
Ja, självklart. Hon har så... brunt hår.
Ett år efteråt hämtade änglarna henne.
- Det måste ha krävts en del änglar. - Nu är jag värdelös. Ingen fru.
Ingen familj, inga ungar.
Barn gör ingen glad. Mina olyckligaste stunder har varit med barnen.
Jag minns en semester på stranden i Prestatyn.
Ungarna kom och sa: "Pappa, pappa, följ med mig."
Jag följde dem en bit bort på stranden. När vi äntligen kom fram.
Allt de hade gjort var att gräva ett stort hål.
Förfärligt.
Det låter underbart.
- Gooood Morgon! - Kräfta!
Jag mår toppen. En god natts sömn och en dusch gör susen.
- Visst. - Har du sovit gott, Alan?
Ja, tack.
Polisen vägrar att avslöja gisslans antal och deras identiteter.
De hålls under vapenhot av den sparkade DJ:n Pat Farrell.
Alan Partridge står i förbindelse med polisens sambandscentral.
- Vad ska vi spela, Iris? - Always on my mind av Willie Nelson.
Det skulle jag gärna, men den finns inte i systemet.
Vi kan bara spela godkända låtar.
- Det avgör väl du. Du har ju vapen. - Jag ska se vad jag kan göra.
Minns du när vi själva valde skivor?
Eller så satte man på en samlingsplatta om man var trött.
- Gillar du country? - Inte direkt, Pat.
Det är dumpade folk som klagar på fyllan. Som en date om man är 40 plus.
När de önskar en låt som jag inte har känns det som jag sviker dem.
Willie Nelson var Mollys favorit också. Always on my mind var favoritlåten.
- Minns du turnébussen? - Jag och familjen campade i den.
- Det var tuffa nio dagar. - Den gav hundratals glädje.
Den är väl skrotad nu.
Nej, den står i garaget.
Håll den här.
- Ge mig geväret. - Ja...
- Geväret, Allan. - Jag tittade på mina kläder förut.
En del säger utstyrsel, andra klädsel. Jag kallar det stridsmundering.
Alan!
- Ge mig geväret! - Polis! Stå still!
Allan!
- Allan, öppna dörren! - Jag försöker hitta en flyktväg.
Allan!
Ayatollah!
Han har ett gevär!
- Är du okej? - Ingen fara. Krama mig!
Målet är nere.
Du trodde nog jag var gay. Oroa dig inte.
- Du är verkligen cool. - Tack. Vilka är ni?
- Jason Statham. - Jason Bourne.
- Jason Arganout. - Jason Arganout?
Det är Jason and the Arganouts.
Läget? Du sa nåt om stridsmundering och Jason and the Arganouts.
- Ska vi gå? - Ja.
Tack för att du inte tog geväret.
Ni lyssnar på Pat Farrell. Always on my mind med Willie Nelson.
Till nån jag alltid tänker på, min avlidna hustru Molly.
- Ser han ut som 59? - Vet inte. Jag googlade bilderna.
Det här är Pat Farrell. Det där är en annan Pat Farrell.
Det här är från sändningen.
Partridge: Det här skulle kunna bli som "Fånge på främmande mark".
Farrell: Vad är det? Partridge: Känner du inte till den?
Farrell: Nej. Partridge: Alla känner "Fånge på främmande mark".
Farrell: Inte jag. Vad är det? Partridge: Är det sant att du inte vet?
Du driver med mig. Farrell: Jag har aldrig hört...
Sluta tjata om "Fånge på främmande mark".
Sidekick Simon: Jag satt en gång på mark som var främmande.
Har du inget bättre att komma med när du har ett gevär i pannan?
Ett gevär i pannan?
Jag vaknade en gång i en container på eftermiddagen.
Då insåg jag: Åh fan, det är inte mina byxor.
- Nu kan man garva åt det, men då... - Sch!
Vad är det där?
Det är polisen.
Gillar ni tiltade kanapéer har ni tur. Avlångt fat, fyrkantig skål.
Vad hände med runda former? Dietkäk är ju fyrkantigt...
- Dietkäk är ju fyrkantigt... - Alan!
- Vi tror det är polisen. - Det kom definitivt därifrån.
Det är ju bara ett skåp.
- Jag beskyddar dig. - Det är bara ett skåp.
- Michael? Varför gömmer du dig där? - Jag hittade ett litet krypin.
- Släck lampan. Du bländar alla. - Ursäkta.
Du är som en enorm Anne Frank.
- Hur länge har du varit här? - Hela natten. Jag har matlåda med mig.
- Var går du på toaletten? - Matlådan.
- Tur att den är hermetiskt tillsluten. - Den bevarar smak och arom.
- Nej, den skyddar mot smak och arom. - Vad pågår här?
Michael är på besök från skåpet. Ingen anledning att bli upprörd.
Jag har suttit här i några nätter. Både den här veckan och förra veckan.
Brorsan vill ha sängen för sig själv.
Michael lider av nervösa ben. Han vrider sig som en lax.
Michael har utfört sina behov.
- Jag är ledsen att jag skitit i lådan. - Kasta ut den genom fönstret.
Identifiera dig!
Alan Partridge för i helvete!
Det var inte länge sen jag var på tv. "Identifiera dig"...
- Ingen fara, Alan. Jag är här. - Sluta sikta på mig.
Ja, sänk vapnen. Ta bort handen från vapnet.
Ta bort den. Och andra handen. Jag har all tid i världen.
Gör som han säger. Vi kan väl se det som en tävling... Jag vann.
Sluta rycka, Pat. Jag har en känslig mage.
- Vem pratar du med? - Jag har Pat i båda linorna.
Jag kommunicerar med Pat genom ett Sennheiser 1000 head set.
Jag berättar det för dem nu.
- Hej, säger Pat. - Hej, Pat.
- Hej, till kollegorna också. - Hej.
Samarbetar han så slutar det bra. Han har mitt ord på det.
Du måste vara tydligare. "Jag vill ha en helikopter".
Det var bara ett exempel... Han vill ha en helikopter.
Låt oss prata om det. Vad kan vi mer göra för honom?
- "Era dumma svin, vad händer?" - Pat, det var ingen attack.
- Vi var tvungna att ta hand om lådan. - Pat vill att jag förmedlar till honom.
Martin sa att de fjärrstyrde en robot för att oskadliggöra ett föremål.
Han vet inte vad ni pratar om. Han är förbannad som en irländsk gås.
Ursäktar ni mig. Jag försöker leda en direktsänd belägring.
- Vi älskar dig, Alan. - Vem sa det?
- Hur är det därinne? - Skrämmande och en massa skrik.
Som att vara gift igen. Ni vet, en galning med vapen.
När jag såg en kille med ett gevär i munnen be om nåd...
Ni förekommer mig... Han har fortfarande handen på vapnet.
Ja, det är dig jag tittar på. Jag har bra perifert synfält.
Det är Pat som drar in mig nu. Kom igen, det där känns onödigt.
Det finns en till gisslan. Jag glömde säga det.
Alan Partridge visade sig utanför huset bunden med en lina.
Filmen är en av de mest visade sen "Fet kvinna ramlar ner i ett hål".
En av hans intressen, enligt Facebook, är närstrid.
Han har agerat medlare mellan polisen och kidnapparen, Pat Farrell.
Världen runt frågar man sig: Vem är Alan Partridge?
Vilken röst. Behåll Jesus. Neil Diamond är judarnas kung.
- Ni lyssnar på... - Partridge och tjuvskytten.
Jag, Alan Partridge, sänder från belägringen under vapenhot.
- Stilfullt, Alan. - Frågan är: Vad var bättre förr?
Skjut, Pat. Prata, menar jag.
- Terry i Necton. - Egypten. De byggde pyramiderna.
- Bra tänkt. Ring igen. - Nicholas i Waybourne.
- Sjuksköterskor... - De var Florence Nightingale-typer.
Nu har de kort hår och byxor och och tvättar händerna i en ho.
Senare frågar jag vilken grönsak som är mest böjbar.
- Caroline i Sprowston. - Skägg var bättre förr.
- Sebastian i Holt. - Brittisk industri.
Döda hela bunten, Pat. Skjut kvinnorna först.
Har ni nånsin mött en smart busschaufför?
- Undrar vad lyssnarsiffrorna är? - Ja. - Kan du sluta trumma?
- Dagens fakta. - Sponsras av Norfolk Mejerierna.
- Kor har inte mödomshinnor. - Korrekt.
Klockan är 10:22. Här kommer Brian Ferry.
Det där var bra radio.
- Du glömmer geväret efter tag, va? - Nej.
- Okej. - Bra.
Lynn Benfield. Får jag prata med dig?
- Alan låter mig inte prata med pressen. - Vi är inte pressen. Vi är tv.
- Jag är inte... - Vi har sminkloge.
Tillbaka till Norwich och Alan Partridge.
Angela. Det är nån som vill prata med dig.
- Vem då? - Han.
- Varför det? - Fan också.
Han. Jag, på tv. Bra bild.
En vanlig handikapptoa. Låg stol, ryggstöd.
- Armstöd, larmknapp, sanitetskorg. - Du är helt uppskruvad.
Är det för att du är på tv? Du är som en speedad nötskrika.
- Är det så du ser mig? - Är jag här för att tala om toaletter?
Ja. Nej, det är du inte.
Du är jättesnygg, Lynn.
Herrejösses.
Ursäkta ryckningarna. De kommer när jag är nervös.
Form - som du vill att den ska vara.
Dina former är som jag vill ha dem. Jag diggar din kropp.
- Vad kan det här vara? - Det är min satans snorre.
Det är helt på grund av en viss Ms Angela...
Jag kan inte ditt efternamn.
Han är mycket modig. En gång när han matade fåglarna-
- pickade en på honom. Istället för att gå undan slog han till den.
Har du tid för en kväck-kväck? En kväck-kväck.
Du menar, kvack-kvack. Det var ett lite annorlunda ljud.
- Vad anser du om mediacirkusen? - Lite uppblåst. Som en uggla.
- Hoppas du är smart. - Jag levererar. Du skickar budskapet.
- Synergi. Nej, det var lesbiskt. - När det gäller pressen...
...är du belägringens ansikte utåt. - Jag är belägringens ansikte.
Precis. Du kommer få mer erbjudande än en hora på julfesten.
Det gillade jag.
- Det där vet du en del om, va? - Hmm, sa han och tvinnade på...
- Har du gjort det med henne? - Jag gav henne en smaskig kyss.
Handen utanpå bh:n.
Jag höll om henne bara. Hon sa att hon aldrig känt sin mamma.
Min mamma uppfostrade mig och levde länge.
Men jag kände egentligen inte henne.
För att återknyta till ämnet. Ja. Jag menar, ja. Åhhh.
- Jag gillar dig. - Detsamma.
Han gillar mig. Jason Tresswell gillar mig.
Pat tror att jag lånat hans mobil för att spela angry birds på toa.
Det är ett datoriserat fågelspel. Uppskatta mina skämt.
Det gör alla andra. Gordale tycker jag är en Kristus 2.0.
Jag är så nära att få morgonpasset. "Upp med tuppen. Hanen gal!"
- Du tänker inte klart. - Det här får du höra igen.
Kan jag hålla ut kommer jag vara större än Lord Nelson.
- Tänk på vad det betyder. - Du ska tänka på gisslan.
- Ett perfekt pressmeddelande från mig. - Ditt ego förtär dig.
Jag ska vara fokuserad. Jag hanterar dem som en oboe.
Alan? Alan!
Inte nu. Herregud. Jag sitter fast i haken.
Kom igen! Snälla...
Stå still! Polis! Händerna på huvudet!
- Jag ska... bara ta byxorna. - Händerna på huvudet!
- Det är mina byxor. - Händerna på huvudet nu!
Vad sysslar du med? Det ser helt sjukt ut.
Det är paparazzis överallt. Jag vill inte att de fotar mina genitalier.
- Lägg av! - Det är bra. Titta på mig.
- Hur mådde gisslan när du stack? - Hopkrupna.
- Hur mådde de psykiskt? - Gnälliga. Skriver nån ned det här?
- Ja. - Tack för de rättstekniska byxorna.
- Skulle du kunna? - Jösses...
Jag skulle precis skyla mig med de lösa flikarna.
- Jag tror vi är klara. - Kan man fräscha upp sig?
Jag behöver tvätta ansiktet. Jag antar att jag ingår i er mediaplan.
- Nej. - Håller du med?
Polisen sa att du får en intervju när det hela är över.
Folk går vidare. Gordale Media går vidare.
- De pratar fortfarande om dig. - Ja, min häck syns på tv hela tiden...
...om det inte är ditt ansikte. Nästa gång visar de häcken igen.
- Jag berättade bara om dig. - Jag var Gordales guldäggsgås.
Nu är jag Partridges slaktgris.
Varför vill du jobba för såna? Gordale är mobbare.
Då blir man vän med mobbarna så de mobbar nån annan.
"Vad hjälper det en man"...
..." om han vinner världen men förlorar själen".
- Matteus 8:36. - Jag vet. Jag ska inte sälja min själ.
Jag vill låna ut den till Gordale Media mot pengar.
Det är nåt helt annat.
- Hur kan du se dig själv i spegeln? - Och det ska du säga.
Vem tror du att du är?
- Lynn Benfield. - Vad har hänt med attityden och håret?
- Du har blivit uppblåst. - Jag gillar det.
Många tycker du ser som ett foto på en explosion.
- Jag vill inte jobba för en sån som du. - Jag anställer ingen bordellmamma.
Då menar jag inte en parisisk, utan en som bor i ett sunkigt radhus.
Dörrarna öppnas!
- Håll käften! Sluta skrika. - Lugn, Pat. Akta trappstegen.
- Jag klarar en trappa. - Han menar med geväret.
- Alla har en åsikt, va? - Bra sagt.
Tjena, Alan. Du bara försvann och sen var din häck över hela Internet.
Det såg ut som du hade ett kalkonhuvud mellan benen.
Ja, jag tog ett beslut att gömma hela härligheten mellan benen.
- Hur kunde du lämna mig med galningen? - Det är du som har geväret.
- Han är helt hysterisk. - Han är stabil.
Sakta i backarna! Av med hjälmen.
Åh, hej!
Jag vill att Alan tar in dem.
- Det går inte. Han är inte beredd. - Jo, det är jag.
- Det är inte så enkelt. - Vill du att jag ska släppa några?
- Ska jag låta kvinnorna gå? - Ja, men behåll Angela.
Hennes ungar kommer att oroa sig. Hon har två grabbar på 14 och 15.
- Hon har häcken full. - Ja, släpp alla kvinnorna.
- Låt mig tala med ledningen. - Han tar in dem nu.
- Den översta. - Ja, tack grabbar.
Fy fan...
Varför hälsade du på pizzabudet?
Han påminde om en jag känner. Mike Cable.
Han var min revisor från 97-99.
Han slutade för dottern blev sjuk.
De var tvungna att ställa in semestern. De skulle flyga till Toscana.
Jag måste berätta för honom att en polis liknar honom.
Jag måste berätta för Mike att han är på pricken lik ett pizzabud.
- Damer, ni kan gå nu. - Gud välsigne dig.
- Jag bakar pizza till dig sen. - Ja, de här är riktigt bra.
- Askungen. - Jo, men det var ju en glassko.
Här kommer tennsoldaten.
- Jag försöker hitta din pizza. - Ge mig den där bara.
- Vilken då? - Den där... Den översta.
Jag tar pizzorna.
- Tack för att du kom tillbaka. - Vad gör du?
Jag vill se hur du ser ut i reklamen för morgonpasset.
- Morgonpasset? - Kan vi talas vid, Alan.
Ja, jag kommer med pizzakniven. Hur många bitar ska jag skära?
Jösses, det är en elpistol. Då kan jag inte skära upp den.
Hur kom den dit?
Om inte pizzerian kör med nån form av tävling.
Det låter inte klokt. Det är polisen. Hur vågar snuten göra så?
Jag är riktigt förbannad på dem. Behåll den som ett extra vapen.
Tror du att jag är dum? Jag ligger steget före er alla.
Och jag är bara ett steg bakom dig.
Tappa aldrig fokus, Pat. Det är första regeln. Andra regeln:
Ta alltid chansen när den kommer. Precis som jag gjorde.
Sånt förstår du inte. Det är darwinism. Du är ett svagt exemplar.
Tycker du det också, Alan?
Jag skulle inte använda de orden.
- Men kontentan av det... - Jag gillar inte mobbare.
- Får jag ta av mig det här? - Jag pratar med honom.
Ja, kom igen.
- Mår du bra? - Jag var orolig för skallen.
Men jag kan nog greppa det.
Alan är en smart kille. Han såg det hela som en möjlighet.
Han tänkte: "Hur kan jag dra nytta av det här"?"
- Snyggt jobbat, Alan. - Ja, snyggt jobbat.
- Tack. - Du har nog nåt stort på gång här.
Pat är en dinosaurie som fortfarande tror det är 1983.
Men du är en av oss. Du vet att det bara handlar om business.
Jag ger dig en blond assistent med stora pattar istället för kossan.
Hon är som Mrs Doubtfire.
Jason gav mig morgonpasset, Danny.
Är det sant? Idiot.
Sätt fart!
Beväpnad polis! Ner på golvet!
Har ni några saxar?
Beväpnad polis. Studion är tom. Var är Farrell? Var är Partridge?
Inta er positioner! Ställ er framför bussen!
De är tre i bussen. Hit med prickskytten nu.
Det är inte sant.
- Kolla in, Allan. Ganska oroväckande. - Det är nog ingen fara.
Tack, Alan. Jag vill bara ge Gordale en till känga.
Jag bryr mig inte om dem, Pat. Gordale är nollor.
Skatten är obetald, bussen är oförsäkrad och jag har inget bälte.
Vad tänker ni göra åt det?
Starta bilen!
PARTRIDGE HAR LANDAT
- Okej, nu kör vi. - Ni lyssnar på Pat och Alan.
Ett meddelande till Gordale Media. Om ni tror ni kan ta-
- riktiga DJ:s och göra dem till robotar, så får ni tänka om.
Här kommer en fet smocka från Roadshow Radio.
John Farnham med "The voice".
Varför insisterar folk på att ha äggen i kylskåpet?
Kan en sopgubbe förvänta sig en julbonus-
- när han vägrade ta hand om en trasig brödrost.
- Bra fråga. - Temat idag är, "Stora frågor".
Vi har ett trafikmeddelande. Trafiken går långsamt på väg A149.
Det är på grund av några puckon i en stor gul buss.
Dags för tävling. Vi spelar "Par".
- Black and... Hall and... Ägg och... - Decker... Oates... Bacon.
- Nej, det var bräckt skinka. - Jag tycker Gordale är förfärliga.
- De är svin. - Jag brukar alltid säga.
"Vad hjälper det en man om han vinner världen men förlorar själen."
Folk verkar gilla det.
- Du verkar ha träffat rätt, Pat. - Mina lyssnare. Vanliga arbetare.
Det verkar inte arbeta, om de inte flexar.
Jag bodde i en sån efter skilsmässan. Tv, kök, riktigt trevligt.
Jag tittar på en bild av Gordale Media. Vilket gäng nasare.
Vad är det för fel med att göra radio, för att man älskar det?
De gör vad som helst för 30 silvermynt.
Pat och Alan show. Radio, för kärleken till radion.
Sponsrat av Castrol.
Måste på toa.
Alan... Jag vill prata med dig.
Alan!
- Hej, Pat. - Hur kom du in där?
Jag tog bort ett aluminiumlock och gled rätt ner.
- Din röst låter underlig. - Som från en kompakt amfiteater.
- Knäppt. - Helt bisarrt.
Det är ett misslyckat flyktförsök. Dassvägen till frihet, typ.
Bajamajavägen till frihet, va?
Jag garvar på mig. Ge mig kardan. Vänner, Pat.
Vänner? Jag vet vad du gjorde, din orm.
"Bara sparka Pat". Du är samma skrot och korn.
Innan du skjuter nån, fundera på vad som driver en man-
- att spärra in sig själv i en septisk tank. Det är oerhört patetiskt.
Jag tänker inte skjuta dig.
Nej, herre Jesus! Änglar och helgon, bevare oss!
Stanna bussen!
- Vad är det där? - En septisk tank. Du kan få den.
Inte nu igen!
Zigenarna har mixtrat med siktet.
Lita på mig, Susan.
- Du är en satans clown, Alan. - Hej, Pat.
Jag litade på dig. Jag trodde vi var vänner, men du svek mig.
- Du fick mig sparkad. - Titta här!
Fan också!
- Vad var det? - Nån form av undanmanöver.
- Modigt, men meningslöst. - Ursäkta mig.
- Vi vill gå ner dit. - Det här är en uppgörelse. Var var vi?
- Jag fick dig sparkad. - Ja, du svek mig.
- Jag har läget under kontroll. - Hur länge ska ni hålla på?
- Han bad dig hålla käften. - Du talar för nära megafonen!
- Den är för nära munnen! - Hörde ni det?
Hon säger att om ni lägger bort luftgevären så kommer inget hända.
Det här är ett luftgevär. Det där är ett gevär.
Vi lämnar er ifred.
Jag ger mig.
Pat?
Jag tog med Molly hit. Jag slängde hennes aska här.
- Begravd i havet. - Som Bin Ladin.
Och här står vi nu. Livet går i cirklar.
Cirque du soleil.
- Vänd bort huvudet. - Nu lugnar vi ner oss.
- Vänd bort huvudet. - Du skrämmer mig.
Jag ber dig inte en gång till... Vänd bort huvudet.
Vad gör du?
Sluta!
- Är ni redo... - Håll käften, idiot!
Vad gör du, Pat?
- Vadå? - Jag vill vara hos Molly.
- Gör det inte, Pat! - Gör det inte, Pat!
Jag når inte avtryckaren.
Skulle du vilja göra det?
Det är klart jag vill, kompis.
Det är över, Pat.
Inga fler skadade.
Din jävla idiot!
Det var som fan!
- Häng kvar, Alan. - De har skjutit mig i stycken.
- Det är ingen fara. Gud är med oss. - Vi hade lite galna stunder, eller hur?
Det rinner blod ur munnen.
- Det är bara spott. - Är det?
- Jag är verkligen ledsen. - Ingen fara. Du har ju geväret.
- Var jag en vänlig man, Lynn? - Mycket vänlig.
Jag minns när du frostade av frysen. Jag fick all bacon.
Jag är redo, Lynn. Jag tror jag är redo.
Hej, herr mås. Ska du hämta min ande?
Flyg mås. Mås, mås, mås...
Vad gör du? Jag tittar på när den flyger.
Vad märkligt. Ditt ansikte är det sista jag ser.
Åh, vad skönt... Jag är skjuten i hjärtat.
- Det där är axeln. - Nej, det är hjärtat.
- Får jag tillbaka jobbet nu? - Ja, om du vill.
- Hur länge har du varit sjukvårdare? - Fyra år.
Började du på St Johns för att arbeta dig upp? Eller är de skilda företag?
De är skilda företag.
Kurtiserar vi just nu? Inte du och jag, Lynn?
Ett brev från Louise.
Jag är sjukt trött på folk som dissar trädgårdstomtar.
De kanske ser märkliga ut, men de skänker mycket glädje åt många.
Förr hade jag tyckt det var extremt tråkigt, men inte nu.
- Du kanske har förändrats. - Det har jag nog.
Jag var lite orolig för huvudet, men nu har jag grepp om det.
Ett bra skämt.
- Du har dragit det fyra, fem gånger nu. - Överdriver jag?
Det skulle jag inte påstå. Tajmingen funkar inte.
- Hatten, då? - Skrota den.
Men allt snurrar fort. Snart har alla glömt belägringen.
- Vilken belägring? - Precis. Du har väl inte glömt den, va?
Dags att ta veckans samtal från den internerade Pat Farrell.
Ring ring från Sing Sing.
- Pat, Läget? - Hej, Alan.
Frågan kommer från tandhygienisten Sue från Grantham.
Mannen pratar ofta om att sitta inne på vatten och bröd.
Serverar de vatten och bröd, och får man inget annat?
- Ja, men man kan också få annat. - Tack. Vi hörs nästa vecka.
Håll dig från trubbel, grabben.
Pat Farrell var med i fem veckor. Han skriver till Alan en gång i månaden.
Han har fått ett svar.
Lynn Benfield erkänner att hon utvecklat idéer på en annan våglängd...
...men fick byta frekvens. Alan Partridge anser saken avklarad.
Man lade ner sökandet efter Michael the Geordie efter 45 minuter.
Han hittades aldrig.
Marillion, bildades 1979, har sålt över 15 miljoner skivor över hela världen.
Colby, Philip. Om ni inte diggar stuket så dockar jag er iPod.
- Du kommer inte digga den musiken. - Jag diggar mycket.
En bra låt är en bra låt.
Ursäkta, men den musiken går inte.